- Intrați, intrați! - Poliția, poliția!
- Pe fază-n față! În față! - Culcat! Culcat!
- Lasă toporul! Lasă-l! - Întinde-te la podea!
- Ce mă-sa? Culcat! - Culcat!
- Lasă toporul! - Lasă-l, acum!
E1... Cum stă treaba? Recepționați?
Echipa 1? Cum stă treaba?
Echipa 1, recepționați?
COPIII RĂI AJUNG ÎN IAD
Traducerea: Reef www.addic7ed.com
Cu opt ore mai devreme...
Carlos... ascultă-mă. Lewis e sectoristul meu, da?
Vreau să-l suni și să-i zici că-s la lucru. Pricepuși?
Ascultă, am... Ascultă-mă! Am detenție azi la școală.
Exact. Nu...!
Nu, nu eu îl mint, tu îl minți.
Pricepuși?
Auzi? Cine-ți ține învârteala pe roate? Mandea!
Futu-i!
Auzi, primele săptămâni de școală au fost... ciudate.
Nu, ea nu mă scoate, fiindcă... Nu, mi-a dat papucii.
Da... Mersi!
Ține-mi spatele măcar de data asta. Mă scoți și...
Ți-l țin și eu în altă zi.
Astăzi...
Am alte căcaturi de rezolvat.
Aviz de exmatriculare a lui Matthew Clark
"Toți pămpălăii, prezenți și numărați, domnule"!
Iisuse, Max! M-ai speriat de toți dracii, frățioare.
Scuze, Matt.
Deci, unde-i "Ziua-Z"? Cred că a încurcat lucrurile.
Bun...
Domnule Clark, nimeni nu-și alege când participă la detenție.
Mai ales ținând seama de comportamentul tău, mă foarte îndoiesc
că o simplă detenție e suficientă pentru protocolul acestei școli.
Uite un scaun. Folosește-l.
Primele tale săptămâni aici au fost execrabile, eufemistic vorbind.
Mda...
Mulțumită bulangiilor ăia răsfățați. Dumneavoastră ați scris asta...
Mulțumesc, Max.
Ești nou în Crestview ("Priveliștea de pe culme"),
dar nevoia ta constantă de a da vina pe elevi mai favorizați de soartă
pentru comportamentul tău deviat începe să mă deranjeze.
Credeam că ședințele noastre ne ajutau să ne diminuăm furia,
pentru a ne forma deprinderi mai bune de conducere.
Da, unchiul meu îmi tot spune că noi, Clarcii, suntem conducători înnăscuți.
Dar el bea... la greu.
Nu-mi vei fi luând tu testele în serios, dar, făcând abstracție
de părerea proastă a celorlalți elevi despre tine, răspunsurile tale
la evaluările mele psihologice reflectă o personalitate dezechilibrată.
"Dezechilibrată"...?
Dle Clark? Și asta...?
- Sâni. - Asta?
Sâni mai mari?
Vagin.
Sâni mici, dar... Sfârcuri ciudate.
Nu-i niciun...
- Dar asta? - Judas Priest.
Deci le înregistrați. Ce alți elevi mai aveți acolo?
Înregistrăm tot, dle Clark. Iar cealaltă nu-i treaba ta.
Domn doctor Ziuă...?
Unchiul meu e plecat din oraș de sărbători.
Iar șeful meu mă presează, așa că mi-ar fi imposibil să...
Ești sigur că nu ai primit și alte mustrări scrise săptămâna asta?
Sunt aici fiindcă vreau să îndrept lucrurile.
- Vă rog să-mi permiteți s-o fac. - Bine...
Bine, Matt. Deși n-aș vrea, îți voi permite să-ți ispășești detenția. Astăzi.
Să sperăm numai că apar și ceilalți.
Astea-s gen... picturi?
Da, Max. Aduc nițel a picturi. Ce-ți sugerează ție pictura aia?
E ca lucrările de artă ale bunicului meu.
Dar el sculpta, nu picta.
Tu ai văzut doar sâni.
Câți copii răi astăzi?
Max, n-aș categorisi niciun elev de-ai noștri drept "copii răi".
După ce mă lasă Marquez la aeroport, îl trimit aici după tine...
Să te aștepte până îți dau ăia drumul.
Voi lua un taxi.
Și încearcă să-ți aduci aminte: săruți bebelușii; nu-i mănânci.
Normal, încă mi-e stomacul plin de tine.
Elevii din an terminal simt presiuni, care îi fac să se poarte irațional.
Au tendința de a se sabota singuri.
Mințile și corpurile lor sunt fragile, sensibile la influențele negative.
Mai mult chiar decât ar putea să-și dea seama.
- Ești în regulă, fiule? - Da, sunt în regulă.
- Ce-ai îndesat sub ghips? - Camera mea de luat vederi.
M-am gândit să-mi înregistrez unica mea zi de detenție.
Unii elevi de aici sunt mai înclinați spre un comportament distructiv decât alții.
Și cu siguranță găsesc plăcere în a-și influența colegii într-un mod dezgustător.
Dar cei slabi au nevoie de mai multă îndrumare.
Ei sunt primii ce se conformează elevilor mai puțin constructivi.
Pe elevii mai slabi, eșecul îi lovește cel mai tare.
Intră într-un tipar distructiv.
Când amesteci toate tipurile astea de personalitate laolaltă zece luni pe an,
unii elevi cedează isteriei geloziei, furiei, chiar deziluziei paranoice.
- E frumoasă noua clădire, tată. - Timpul ne-o va spune.
Să sperăm că-și va servi scopul. Da?
Du-te acum.
Îmi pare rău, ta...
Se întâmplă în fiecare an, în fiecare școală...
Elevii izbucnesc la părinții lor, la mediu, chiar și unii la alții.
Adesea auzi la TV despre "un tânăr care și-a ieșit din minți până la urmă".
Sincer, Max, e o minune că nu se ucid toți unii pe alții.
- Sfinte Iisuse... - Trebuie că glumești...
- Fir-ar... - O, va fi beton!
Ce-i?
Haideți, poftiți, n-au să vă muște cărțile.
- Am mutat-o aici astă-noapte. - Exact, Max.
Prin întuneric și singur-singurel, aș putea adăuga.
- Da, a fost de groază. Auzeam vuiete. - Ai auzit fantoma, nu-i așa, Max?
- "Fantoma"...? - Te rog, dră Harmon.
Max, era vântul, sau vreun echipament înșelător
pe care-l uită muncitorii aici în fiecare seară.
Orice vei fi auzit, crede-mă, nu era o fantomă.
- Eu te cred, Max. - Tu, da. Doar e ciudat și trăsnit.
Exact ca tine, Megan.
Grijă când îi aprinzi fitilul la tampon. Ta-su-i cel mai câine avocat din lume.
- Poate te mulțumești cu o remiză. - Nici gând.
Micul ei număr de striptis m-a băgat în căcat până-n gât.
Știu! Ți-am văzut toate "succesurile"!
Exact, tu ești.
Te-ai întristat?
Tu nu te joci când vrei să faci impresii.
Matt îți zice, nu?
Bun ș-așa.
Sunteți convins că acest loc e sigur?
Am încredere că voi șase puteți supraviețui toate cele opt ore.
Doamne-ferește să și citiți ceva...
Cum stă treaba, Max-a-million?
Bun ș-așa...
Roma este capitala Italiei și cel mai mare și populat oraș,
cu peste 2,7 milioane locuitori.
Vedeți? Tehnologie de ultimă oră.
Doar intranet avem?
Precis îl folosesc să descarce filme deocheate.
Nu, Max. Vezi tu, intranetul e un sistem ethernet local.
Nu contează.
Fără internet? Penibil.
Sigur, doar tre' să ții evidența tuturor filantropiilor tale online.
- Scursură. - Plus un pervers.
Tu ai scăpat ușor. Pe mine m-a pus în scripeți psihopatul ăsta nenorocit.
Plus că atacă debili. Nu-i un om de calitate.
E infirm, nu "debil". Așa cum sunteți voi la cap.
La toaletă! Dle Clark, poate le arăți dumneata drumul?
Sloboziți Kraken-ul...
Scuze.
Tricia, am auzit că maică-ta conduce în sondaje. Unde se mai duce?
"Attila-huntila"? A plecat azi pentru ce-o fi plecând.
Să adune și mai mulți bani și suflete la cutie.
Poza ei, din Forbes... E frumoasă.
Mă-sa ar trebui să iasă cu taică-tău. Poza cu el din ziar, lângă clientul lui...
Câte miliarde se zice că a delapidat tipul ăla?
Dintr-un fond de pensii, parcă. Dar taică-tău l-a scăpat, nu?
Te văd pe-afară, fumând tot timpul. Veronica? Ești nouă.
De fapt, Roșcato, sunt aici de-un an. Mai sunt "nouă", oare?
Da! La Crestview, da. Nu ești "de-o viață". Ca noi.
- Cu ce se ocupă ai tăi, Veronica? - Doamne, cu mai nimic. Amândoi...
- Îmi pare rău. - Să nu-ți pară.
Vorbesc cu ei probabil mai mult decât vorbiți voi cu ai voștri.
- Da... - Exact: "Da, n-aș crede".
Ba chiar o fac. Ați fost vreodată la o ședință de spiritism?
Se pare c-ar trebui "să tragi un valet", Veronica, doar ești la capacitate maximă.
Nu, serios, vorbesc cu ei în fiecare zi.
De-aia nu-s dusă ca toți ceilalți din Crest-Pew ("Băncile de pe culme").
Asta da, ciudățenie.
Și n-ai niciun haz. Tot ce fac părinții mei e să muncească.
- Nu-i văd niciodată. - Ești norocoasă.
Ideea de îndrumare parentală a mamei mele e absolut draconiană.
Că veni vorba de îndrumare parentală, ce păcat că Ziua-Z
trebuie să-și irosească prima zi a vacanței de iarnă aici la școală,
supraveghindu-ne pe noi.
Cred că-l trimit acasă mai devreme.
Toți sunt o mare dezamăgire
Cât veți cugeta asupra căilor voastre greșite,
voi șase veți scrie un eseu despre istoria Academiei Crestview.
Pe care, după Sărbători, directorul Nash va avea imensa plăcere
de a-l citi la consacrarea însăși acestei biblioteci. Iar acum, vă las.
Iar aceste măiastru-făurite uși duble vor rămâne încuiate
până mă întorc eu să-mi iau prânzul, o nouă plimbare până la toaletă,
și poate, o scurtă pălăvrăgeală.
"Iar când se întoarse, sala era plină de sânge".
- Glumesc. Dată fiind fantoma și alea... - Bun, atunci. Eu am plecat.
Dacă n-o mai fi altceva ce voi fi uitat?
Ce-i?
Bună aruncătură, maestre. Încearcă una de-astea în sala de sport.
- Nu vă uitați așa la mine! - Cretin...
Mai e loc și pentru altele. Sunt sigur că vă sună cunoscut expresia asta.
Eu n-am unul.
Dle dr. Ziuă, nu știți că el e puștiul-fanion al bunăstării?
Și gândiți-vă la întreaga clădire ca la o foarte mare secțiune pentru nefumători.
Ar fi păcat să petrecem aici și sâmbăta fiindcă aveți vreo criză de nicotină.
- "La revedere, dle Chips"! - Dar numele lui e dr. Ziuă.
Iar acum e "Puțulică". "Puțulică Fugi-la-căcătoare"?
- Nu m-am prins. - A pus picături de ochi în...
...Cafeaua lui Ziua-Z.
Super, și acum cine ne mai deschide să ne luăm prânzul?
Sau când trebuie "să slobozi Krakken-ul"?
Acum că s-a dus Ziua-Z, eu zic să ne-adunăm toți să...
Ia stai! Fir-ar să fie.
Așa... Copiii cei noi?
Să stabilim clar un lucru. Suntem în detenție.
Asta nu-i vreo șezătoare. Nu-i vreo comuniune de-ale hipioților
gen căcatul ăla trist, mizer și înflăcărat cunoscut ca...
- Cum îi zice, Megan? - Festivalul "Burning Man".
"Burning Man". Și nu-i nici pizda de film sentimental al anului de prin '80
în care vreme de șapte ore lăsăm deoparte neînțelegerile
și, căinându-ne reciproc pentru viețile noastre disfuncționale de familie
sau pentru cât de singuri și alienați ne simțim,
găsim un punct comun și devenim cei mai buni prieteni pe viață.
Da? Deci hai să înțelegem că nu există "noi".
Niciun "noi", fiindcă eu nu-s cu "noi"-i. Eu sunt doar cu "eu".
Păi, atunci eu am ieșit ca o pulă sculată prin pantaloni de trening.
Guvernatoare? NU. Susan Wilkes vrea senatoare.
Noua enciclopedie a începuturilor Vestului american
Carlos, mi-ai sunat odată sectoristul?
Futu-i, Carlos! Între tine și distribuția din "Zero barat", o voi lua razna, omu'!
Căcat! Carlos? Tre' să-mi suni sectoristul, pe Lewis, da?
- Și-i zici că... - Ți-a picat ceva.
Vei vrea s-o iei, până nu ți-o mănâncă vreun gândac de-ăștia supradimensionați.
Pare oficială.
Mă lași s-o citesc?
- Cred că mă apuc de temă. - Biblioteca asta chiar e bântuită.
Da... Voi fi atent.
Dacă ai venit aici să-ți faci laba, n-am să te spun.
Dar tre' să mă lași să privesc.
- Repeți spectacolul pentru mine? - Nu asta s-a întâmplat!
Frate, glumeam și eu...
Înainte de secolul al XVIII-lea, tribul popula mare parte a nordului Texasului.
De-a lungul istoriei Lipan, au purtat bătălii extrem de violente
cu mai multe forțe inamice, în încercarea de a-și păstra pământurile.
- Pot să-ți iau un stilou? - Nu. Nu poți.
Legendele apașilor Lipan sunt esențiale în înțelegerea legăturii lor spirituale...
- Dră Gleason? - Da, Matthew.
- Îmi dați voie la baie? - Fă-o repede, te rog.
Legendele apașilor Lipan sunt esențiale în înțelegerea...
Veronica... La director. Acum!
Futu-i...
"Mersi", Max...
Legendele apașilor Lipan sunt esențiale
în înțelegerea legăturii lor spirituale cu pământul.
Dat fiind faptul că întregul trib a fost aproape exterminat,
practic nu există informații etnografice științifice despre ei.
Ai făcut-o intenționat.
O merita, da? Merită chiar mai multe.
Ziceam că slujbele părinților noștri îi făceau plictisitori și răi.
Dar acum, noi suntem plictisitori și răi.
Eu nu sunt plictisitor. Sunt plictisit. Iar părinții mei sunt morți.
Așa-s și-ai mei.
Doamne... ce prostie.
Vezi? Ți-am spus, e nebună!
Oprește muzica.
Du dansatoarea în biroul meu. Mă ocup acum de pervers.
- Nu. Nu-i... - Nu mă atinge, lipiciosule! În birou!
- Fermoarul meu... - În birou!
Nu permit dezmățuri la orele mele! Coboară de pe masă!
- Remixul e mult mai bun. - Corect. Trăiască YouTube-ul.
Trăiască firma de avocatură a tatei.
Va câștiga o căruță dându-i în judecată. Și pe indiferent cine o fi pus clipul.
- Știu că toți din Crestview cred că-s... - Arogantă...
Mai deșteaptă decât ceilalți. Și chiar sunt.
Dar când ai de-a face cu atâția detractori cum am eu, îți mai sar capacele.
Interesant. Stresul duce la "Girls Gone Wild" (Fete dezlănțuite).
- Ia uite cine vorbește... - Uite cine se dezbracă!
Practicarea vrăjitoriei ar putea face pe cineva ciudat, dar nu târfă.
Exact! Dar aș putea fi ambele.
Bravo. Dar tu-mi spui mie că ești ținta răutăților? Glumești, în pula mea!
Vă spun la toți, așa cum i-am spus dlui dr. Ziuă,
așa cum am spus consiliului profesoral: am fost stresată!
Și la sfatul unui foarte, foarte, foarte scump avocat: am spus tot ce pot spune.
Știu, este? Și încă ea-i tocilara de la petrecerea asta.
Iar tu ești pizda ciudată care spune că vorbește cu cadavrele.
Evident. Doar vorbește cu tine.
Ia uite: se-ntâlnesc metal-ul cu goticul în biblioteca bântuită. Tare drăguț.
Nu mă lua de sus, javră. Părinții mei nu-s pe statul de plată al mă-tii.
Iar locul ăsta este bântuit și o știe toată lumea.
S-a întâmplat anul trecut, când a murit moșu' ăla.
Primul meu an la Crestview, și școala i-o trage unui indian bătrân, luându-i casa.
Apoi o demolează, ca să construiască... asta.
Pe bune? Un indian? Gen indian-indian?
Ciudat, dar adevărat, Scooby-Doo.
Iar de atunci, toată școala asta a fost blestemată.
Toată vrăjeala asta cu biblioteca bântuită... e vrăjeală.
Te temi de fantome, meseriașu'?
Știi că ghipsul ăsta vine dat jos într-o bună zi, da, meseriașu'?
Am putea afla dacă locul ăsta e bântuit, dacă chiar vrem.
- Cum? - Da...
"Cuuum"?
Iisuse, futu-i, Hristoase...
Imaginile îi sunt familiare spiritului. Împrăștiați-le pe masă.
- Par tare furioși. - Și eu aș fi.
De când a furat tipul ăsta, generalul Andrew Winston Clark,
niște pământ de la un trib apaș prin anii 1870.
- Pământ care a devenit Crestview. - Clark? Ceva neam cu tine?
Imposibil. Tipul ăsta a condus o întreagă cavalerie în luptă.
Dar chiar a furat pământul și a ucis o groază de băștinași.
Deci e greu de zis.
- Chiar venerezi diavolul? - Nu "venerez" diavolul.
Doar îl promovez.
Bun. Deschideți-vă toți mințile și gândurile.
Ca și când ați fi la una din ședințele alea cretine ținute de Ziua-Z.
"Relaxează-ți mintea, dle Cook".
- "Și spune-mi ce simți și ce vezi"... - Dumnezeule... testele alea.
Evaluările lui psiho sunt ridicol de profunde.
Eu am văzut sâni. Și mi se scula.
- "Super". Cine vrea să fie canalul? - Nu ești tu canalul?
Nu, eu sunt călăuza. Altcineva trebuie să fie canalul, așa că Tricia-i canalul.
Ce? Eu?
- Dacă sunteți speriați, nu trebuie să... - "Speriați"?
Nu, eu nu sunt speriată. Hai s-o facem.
Nu-ți face griji, te călăuzesc eu cât canalizezi spiritul.
Sunatul clopoțelului va semnaliza prezența spiritului.
Luați-vă toți de mâini.
Orice-ar fi, mâinile noastre trebuie să rămână prinse, pentru a nu rupe cercul.
Acum, împreună, respirăm la unison.
Ești bine...?
Intrați toți într-o stare de întâmpinare.
Imaginați-vă un moment când abia așteptați să vină un prieten în oraș.
Un prieten, o rudă.
Apoi concentrați-vă asupra prezenței care vreți să ni se alăture.
Te întâmpinăm cu bucurie, spirite. Ești aici?
Tricia, spune-i spiritului că-i simțim prezența aici.
"Îți simțim prezența aici"!
Tricia, spune-i spiritului să-și arate prezența.
- Este prezența circumcisă? - N-are o "prezență" prea mare sub șliț.
Tricia, spune-i spiritului să-și arate prezența.
Spirite? Arată-ne prezența ta.
- Da, faină distracție. - Frate, v-am zis eu că-s abu...
Țineți-vă mâinile laolaltă! Nu rupeți cercul!
- Tu faci asta! E o șmecherie! - Nu, nu fac eu nimic!
- Ce-a pățit? - Meg? Meg? Respiră, Meg!
Megan!
Nu-l vezi?
- Futu-i... - Stai, a... Chiar a...?
- Ce mă-sa, omu'? - Iisuse, ce dracu'...
- Care mă-ta-i problema ta, omu'? - Scuze, m-am gândit...
M-am gândit că voi...
- Chiar e... - Da...!
Chiar e moartă,-n pula mea, dobitocilor!
Dumnezeule...
Telefoanele noastre-s la Ziua-Z.
- Și muncitorii-s plecați de Sărbători. - Toți îs plecați de Sărbători!
Futu-i! Moare bateria. Deci am probabil pentru un singur apel.
- 112? - Stai!
Dacă te pun în așteptare, am pus-o.
Carlos! Da, Carlos nu pleacă niciodată de la lucru.
Carlos! Carlos, ascultă, ascultă-mă...
Cine mă-sa-i Carlos?
- Forțeaz-o, Craig! - Băiatu', o să-ți rupi doar cârja!
Fir-ar!
Stai! Se va rupe toporul, da? Ușile astea-s din aliaj de oțel-titaniu!
Ține-o.
- Suntem izolați. - Da... cu "aia".
Iisuse, sunt doar fluctuații de curent de la furtună.
- Da? Și ce-a fost cu clopoțelul? - Curenți suflați de vânt.
Ăla n-a fost curent de la vânt.
- Știu și eu... - Cum a zis: de la vânt.
Dar am văzut-o! Da? Toți ați văzut-o, și ați și auzit-o!
S-a atins o siguranță, un transformator, și s-a supraîncărcat instalația.
Da? Scoate un sunet jos, tânguitor, exact ca cel auzit în sală.
Terminați vă rog cu distorsiunile luminii și undele sonore și spuneți ce facem!
Nu știu! Să vedem ce-avem prin ghiozdane.
- Ce-i asta? - Aia...?
Sala de studiu poate fi atât de plictisitoare...
Am niște cablu.
Eu n-am nimic.
Ce-i asta?
- Ce-i aia? - Poate o scrisoare de apreciere?
Crest-pew le trimite tuturor viitorilor lideri ai lumii.
- Ce, n-ai încredere în mine? - Ar trebui?
- N-ar strica. - Ba ar strica.
- Tricia...? Ghiozdanul tău? - "Ghiozdan"...?
- Desfă-l odată... - Ce ai?
Bine...
Au, mamă...!
Avem altele pe cap, n-avem vreme să te judecăm.
- Să-mi fut, ce m-am ușurat. - Pe bune?
Furăciosul pulii...
Nu știu cum a ajuns acolo! Jur că nu eu l-am luat!
Săptămâna trecută, la cantină, tot așa "nu l-ai luat"?
Nu știu despre ce vorbește! Nu-l ascultați, nu-i om de calitate!
Vorbesc despre asta! La cantină. M-am prins ce-ai făcut.
- Ia vezi! - "Scuze"...
- Îmi dai un șervețel? - Nu.
Ascultă, băi, labă! Vreau doar un șervețel.
[Cerere de admitere respinsă] A, scuze.
Un lider rămâne calm în fața potrivniciei, dle Clark.
- Iar eu sunt. Exact cum m-ați învățat. - Excelent.
- Veronica! În birou! Acum! - N-a fost vina ei, da? Doar un accident.
- N-a vrut s-o facă. - Ba, a vrut. Mereu vrea.
Dar Megan?
A fost spectacolul ei de striptis vreuna din mantrele dvs. despre leadership?
O detenție pare cam banală, dar mă tem că tatăl ei are multă influență.
Dar de reușești și dta să obții admiterea timpurie la Harvard, ca dra McDurst,
atunci aș putea discuta cu dl director reducerea îndatoririlor tale la bucătărie.
- Mersi, Ziua-Z, mi-ar plăcea asta. - Bun, atunci pot să mă retrag.
Cred că am citit ceva despre un general Clark cândva.
Se pare că a fost un lider dintre cei mai capabili.
- Cine știe, mai sare peste o generație. - Poate că da.
Deși nici el n-a fost prea agreat de localnici.
Mă scuzați, găsiți-vă un loc...
Tipul ăla mi-a furat supa!
Încotro, așa grăbit?
Domnule Clark! Aici, la Crestview, dezaprobăm atacarea elevilor debili.
- Nu-i "debil". Eu doar... - Erai în drum spre biroul meu, dle Clark.
Dar Tarek mi-a furat supa!
Ai furat mâncare de la un băiat debil, condamnat la scaunul cu rotile.
- Nu sunt debil! - Firește că nu! Bravo ție.
Domnule Clark! Să mergem! Și dumneata!
Ești bine?
Asta e cea mai mare vrăjeală pe care-am auzit-o-n viața mea!
- Tu mă crezi, nu? - Eu te-am văzut doar atacând debilul.
Jur! N-am luat eu inhalatorul lui Megan! El e infractorul, nu eu!
Și atunci de ce nu era inhalatorul în ghiozdanul meu?
Se poate să fi avut recent chestii care m-au stresat, da?
Și se poate să mă fi purtat sau nu rațional.
Dar voi, voi nicicare nu înțelegeți! Voi nu-l înțelegeți pe tata, da?
El nu acceptă eșecul. Trebuie să intru la o școală bună.
Deci spui că...
Spun doar că azi, în biblioteca asta, nu am furat eu inhalatorul lui Megan.
Iar eu spun: "Cum pula mea a ajuns în ghiozdanul tău"?
Nu știu!
Shazam! Intranetul de la Crest-pew în toată gloria!
Am săpat ceva prin ziarele locale, dar ne-am găsit indianul cel mort.
"Iacob Apă-de-ploaie"? N-are cine știe ce necrolog.
"Apă-de-ploaie avea un singur moștenitor".
"Înainte ca Primăria să-i ia casa, era internat la secția locală de psihiatrie"
- ..."de o lună"... - S-a aruncat pe fereastră.
"Primăria Crestview a fost declarată executor al bunurilor lui Apă-de-ploaie".
N-ar fi trebuit ca ruda lui de sânge să intre în posesia casei?
Vorbim de Crestview. Impozitele primează și dictează.
Și mă-ndoiesc că ruda lui de sânge e vreun sus-pus.
- Bietul moș a murit și calic și singur. - Te cam identifici cu el, nu?
- Toate astea-s doar o coincidență. - Eu nu cred în coincidențe.
- Nici eu. Și nici fantome nu există. - Exact. Și, mersi.
Și să te fut pentru căcatul pe care l-ai spus înainte de asta.
Am fost toți în încăperea aia! Ne țineam toți de mâini!
- Nu i-am furat eu inhalatorul. - Poate că Tarek spune adevărul...
Luminile, clopoțelul, curentul, toți gândacii ăia futuți...
E ceva aici... Cu noi.
- E el. E Apă-de-ploaie. E aici. - Sau, poate doar furtuna ne joacă...
Un curent de vânt!
Așa...
Tre' să ies de-aici. Tre' să ies de-aici imediat!
- Nu pleci nicăieri! - Nu poți scăpa de el și gata?
Nu-i ca și cu ultima ta sarcină, pricepi?
Eu eram, bulangiilor! Aici, sus! Uitați ce-am găsit!
E convingător, logic - demonstrație încheiată!
Ăsta-i sunetul pe care-l fac fantomele pentru a speria fraieri:
Aerul curge prin burlanul exterior direct în încăperea asta,
ceea ce înseamnă că am putea avea o cale de ieșire.
E un adevărat labirint, dar aducția asta ar putea duce deasupra parcării.
Deci luăm cablul, îl legăm la brâul cuiva și ne urmăm drumul prin burlane.
- Adică la brâul tău. - Cine l-a ales pe el șef?
Tu, rănit. El, Hamas.
Ea, speriată și inutilă - și încă dinainte de a se întâmpla asta.
Și-apoi, dilema: ori nu-ncape, ori e prost de-mpunge. Tu alegi.
- Cățea! - Gura, Craig. Are dreptate!
Dar eu n-am zis că mă bag acolo.
Uite: îi fi sau nu întreg la cap, și neam ori ba cu generali vestiți,
dar dacă au ajutat cumva toate ghionturile Zilei-Z
la formarea unui nou și îmbunătățit Matt Clark, am nevoie de el.
Ai mai trecut odată pe-acolo, o poți face din nou.
Dacă n-o faci, cine știe cât mai rămânem blocați aici.
Crede-mă, Matt.
Trebuie să mă duc la spital.
- V-aș duce eu, dar am de făcut livrări. - "Livrări"...?
Da. Întreținere și livrări. Asta-i slujba mea.
Nu, Max. Trebuie să stai aici cu ochii pe copii.
Max! Dom' dr. Day! Max! Max! Aici, sus!
Mă-ntorc repede.
- Apăr eu fortul. - Aici! Maaaax!
Futu-i!
- Cineva are o evaluare tare nașpa. - Nu-i ce crezi.
Serios? Fiindcă eu cred că-i transferul tău de la bulăul local.
Dacă am suna, ne-ar spune sectoristul tău de ce ți-au clasificat dosarul?
L-au clasificat fiindcă eram minor. Și era o școală de corecție, nu pușcărie.
Și mi-am ispășit pedeapsa, da?
Deci dacă așteptați vreo mare destăinuire, lăsați-o baltă!
Ai fost violat la școala de corecție? Gen, la greu?
V-am spus eu. E un mincinos împuțit și de nicio calitate!
Gura, teroristule!
Puși sub aceleași rigori ale legii cum am fost eu, pe tine te-ar omorî cu pietre.
Pe tine, drogato, te-ar termina prin injecție.
Tu ai muri singură în celulă.
Iar tu...? Pe tine te-ar spânzura. Iar mie mi-ar face plăcere!
Scuze! Ai ceva Katy Perry, sau Britney Spears?
Stai să văd. Nu, ce rău îmi pare - n-am!
Ce DJ n-are Katy Perry sau Britney Spears?
Iisuse... Toți vor câte ceva de la cineva în școala asta.
Eu nu vreau nimic de la tine.
Serios? De ce nu?
Fiindcă nu cred că mi-ar fi ceva de folos.
"Ai, ai, ai" - urăsc căcatul ăsta de-a mascota. Dă-te!
- Fir-ar, Tricia! - Ce-i?
Când am zis că "vreau o târfă cu mine pe scenă", mă refeream la târfa mea.
Nu la târfa-șefă.
Ce-ai vrea să spun, Craig?
Crestview vrea o prințesă indiană autentică. Iar aia sunt eu.
De parcă n-ar fi avut maică-ta vreo legătură cu votul.
Dacă ar funcționa votul la ceva, Crestview-ul l-ar scoate în ilegalitate.
Toată școala asta-ți cântă-n strună. An de an. Zi de zi.
Lasă-mă să am și eu o zi. Spun, numai...
Tu chiar nu pricepi, nu-i așa? Credeam că mama și asociații ei au fost clari.
Toți au cicatrici. Și știu cum te-ai ales tu cu a ta.
Dacă ar afla toți ceilalți?
Cum te simți știind că întreaga ta viață a fost cumpărată?
Nu știu, Craig. De ce nu-ți întrebi tu tăticul?
Pe el l-a cumpărat mama cu mult timp în urmă.
Așa că eu aș avea grijă ce spun și cui i-o spun.
Biata guvernatoare Wilkes... Mereu cârpește găuri în portofel!
Haideți, apași, să arătăm ceva spirit școlar pentru dl director Nash!
Mulțumesc. Acum e timpul...
"E timpul" să punem o piesă pentru tipul care zicea că nu vrea nimic de la mine.
Elevi! Priviți bine la dra Harmon. Să nu ajungeți ca ea!
Max!
Tricia! Tricia! Tricia! Tricia!
Ghiciți din prima cine-a pus vasul cu punci deasupra scenei? Din prima?
- Craig? - Ce-i?
Păi doar nu chiar... Tu chiar îl crezi?
- E un pușcăriaș! - Un căcat ordinar!
E o târfuliță lefteră. E o scursură, e...
...Tipul cu dovada.
- Aia ți-e pula? - Ăla mi-e fermoarul.
Bun, că pentru o clipă am crezut că...
Și următorul nostru film artistic...?
Ia uite: se-ntâlnesc minciuna cu acreala în biblioteca bântuită.
Nemernicule! De ce mă-ta mi-ai face una ca asta, Craig?
De ce mă-ta mi-ai face una ca asta? Răspunde-mi!
Tu crezi că mă urăști fiindcă-s bogat, iubit și cordesc
tot o altă târfă în fiecare săptămână. Dar nu de-aia mă urăști.
Cred că de-aia te urăsc eu.
Nu. Mă urăști fiindcă eu am opțiuni.
Orice însușire îi fi având tu, moare, fiindcă opțiunile tale sunt limitate.
Poate că nu ești cine știe ce bandit, la urma-urmei.
Și poate fiindcă nu ți-o poți permite!
De fapt, asta-i chiar destul de profund, bulangiule.
- Exact. Doi bulangii snobi. - Gura!
Voi doi sunteți la fel de snobi ca noi.
Amicii voștri obișnuiți v-ar reteza beregatele doar fiindcă stați cu noi.
Iar tu ți-ai tăia singură beregata decât să afle alții cât de obișnuită ești.
- Te fut! - Că greșește sau fiindcă are dreptate?
Nici tu, nici bulangiul ăsta calic, nici regina cocainomană
ce-și scoate cu Kool-Aid petele de spermă de pe rochii
nu reușiți să-mi creșteți tensiunea.
Eu ies de-aici. Pe asta mă concentrez.
Și nicicare din voi nu meritați să-mi abat atenția.
Nu cred că fantomei noastre îi pasă de aspirațiile și eșecurile tale, șmechere.
Bun. Fiindcă oricum fute ca o cizmă.
- Fie cum zici. - Și-i un cioroi cu adevărat tâmp.
Asta n-a prea fost ca-n "Twilight" (Amurg).
- Târfă, te fac terci! - Gata, ajunge!
- Ia-ți labele. - Gata, amândoi!
Amândoi sunteți atât de... Voi.
Și nu există leac pentru voi!
Chiar credeți că banii babacilor vă pot scăpa de voi înșivă și de ceea ce faceți?
Ca să vezi: un infractor de mâna a doua îmi ține mie lecții de morală.
Ți-am mirosit rahaturile din clipa în care am pășit aici.
Am văzut lista de detenție azi-dimineață. Numele tău nu era acolo.
De ce ești aici? Cu noi?
Hai, poți să-mi spui, corecționistu', pușcăriașu', banditu'...
Pentru ce te-au închis?
Data viitoare când îți spune îndrumătorul "fii tu însuți",
Nu fi.
Stați, stați, stați! Unde-i Tarek?
- Bulangiu alunecos! - Păi... doar e arab.
Sau armean? Sau ceva cu floci creți.
Dă-o-n pulă.
Piticania era speriat de se căca pe el. Dar tot a încercat.
Doar n-o fi văzut schița clădirii...
Tatăl lui Tarek a construit hardughia asta.
Scoate articolul ăla despre casa lui Apă-de-ploaie.
"În numele municipalității, McDurst & DeLaney au intentat proces"
"pentru a obține numita reședință de la decedat".
- "McDurst"? - Tatăl lui Megan.
Și consilierul local care a executat sentința împotriva lui Apă-de-ploaie...?
Și cum mami îi deține pe toți tăticii, ce rol a jucat ea în toate astea?
Iisuse, Matt! N-ai văzut semnul de-afară? După cine crezi că au numit biblioteca?
Școala obține o nouă bibliotecă, părinților li se garantează că absolvim.
Indiferent ce-ar fi.
Și cu laude, sunt sigură. Tot mai credeți că asta-i o coincidență?
Nu știu, dar părinții ăstora sunt chiar mai mari bulangii decât am crezut!
Măcar ei își permit să ne scoată de la bulău.
Da, dar părinții voștri tot sunt "chiar mai mari bulangii" decât a crezut el.
Doamne, de cum ies din gaura asta de iad, îmi sun sectoristul și-i...
Dumnezeule! E el... Craig?
- Nu, Craig! - Nu mă joc!
- Știu că-i o farsă! - Atunci de ce ai un pistol?
Fiindcă-i speriat! Fiindcă știe că întreg locul ăsta e blestemat!
Locul ăsta nu-i blestemat! Fantome nu există!
Futu-i!
Ajutor! Matt! Matt!
...au dat ultima deplină măsură a jertfei-de-sine. Și pentru care...
Furtuna. Face figuri cu lumina.
...nu vor fi murind în zadar, ci ca astă națiune temătoare de Dumnezeu...
Sunt mult mai impresionat acum de chestia asta cu holo-cum îi spune.
Să-mi fut! Putem pleca acum în pula mea de-aici, te rog?
Băga-l-aș în mă-sa...
Oricine-ai fi, orice ai vrea, nu-i din vina mea!
Da? Vrei răzbunare? Caută-l pe tata! Ucide-l pe el!
El a făcut târgul cu școala, nu eu!
Bun. Mergi să dai de Tricia. Îl înșfac eu pe Craig.
A căzut, a căzut pe trepte!
- A căzut pe trepte! - L-ai omorât, în pula mea!
Nu! Trăgea din pistol. Am încercat să-l fac să se oprească!
Nu! Încetează, te rog!
Te rog... Sunt speriată,-n pula mea...
De ce? De fantome? De fantome? Tu faci mișto de mine?
Cel mai înfricoșător futut de lucru din școala asta ești tu!
Bun... Tricia a luat niște pastile pe care le căra după ea.
Acum e mai puțin... Tricia.
Bun. Fiindcă atunci când încep eu să țip,
n-am nevoie de vreo cățea turbată care să țipe peste țipătul meu.
Pari destul de calmă acum.
Nu, mersi!
Scuze că te-am dat în gât. Atunci când o iau razna, eu...
Nu-ți face probleme. Veștile proaste circulă rapid prin Crestview.
Le-a luat ceva să-ți dea ție șutul.
Știi testele alea de aptitudini la care-i supun pe elevi la Crestview?
- 29. - 35.
- Dar ăsta-i punctajul maxim! - Da, lucrez la carburatoare și chestii.
Și se pare că media școlii a avut nevoie de ceva ajutor anul ăsta.
- Apropo, nu erai pe listă azi-dimineață. - M-am gândit...
Te-ai gândit să-i fentezi venind aici și să le-arăți la toți degetul. Apoi, ce?
Nu știu.
Nu știu. A cam fost o prostie, poate.
- Da...! - Da...
Nu așa de mare totuși ca fantomele și demonii și blestemele indiene...
Dar chiar dacă tu nu crezi în fantome și demoni...
Fii cu ochii-n patru.
Da, voi avea grijă să nu ți se întâmple vreun "accident".
Nu știam că Clarcii aveau așa puternice abilități de conducere.
Da, trebuie că mă ridic la nivelul ocaziei.
Știu, o simt împingându-mi coapsa.
Scuze... Urăsc pizdele alea nenorocite.
Doar că-s speriată și... Ei bine: vrei să ne futem?
E cineva afară! E mașina de oraș a mamei...
- E îngrijitorul! - Max?
Da. Max!
- Max! - Max! Max!
Max!
- Gagiu'... - Iisuse, futu-i Hristoase!
34.
- 34...? - La examenul de admitere.
Am scos 34.
Bravo ție. Vrei și tu cumva să lucrezi la carburatoare?
Asta ar trebui să fie ceva nostim, nu? Fiindcă eu nu știu ce-s alea carburatoare.
Indiferent cât de mult încerc, mama nu mă lasă-n veci să fac ceva singură.
Pe toți ăia care lucrează pentru ea îi tratează ca pe niște bunuri.
- Și pe mine mă tratează la fel. - Unde-i Veronica?
Am implorat-o pe mama să-l lase pe Apă-de-ploaie să-și păstreze casa.
I-am spus că pot absolvi fără biblioteca ei nenorocită.
- Tricia! Unde-i Veronica?! - Se tot uita la mine cu dispreț.
Știi ce? Tu și maică-ta îmi păreți exact aceeași persoană.
Trebuie să plec, Matt.
Nicio problemă, rezolv eu.
Auzi, ai vrea să...
- Nu! - Nu, cutia cu vopsea!
Nu.
Tricia, ăștia doi încep să cedeze.
Nimeni nu știe nicio pulă.
Plecăm de-aici în șase luni. Care-i treaba?
Uite: eu am intrat la Harvard de una singură.
N-am nevoie de donația părinților tăi către Crestview. Ori a alor mei.
Ori de părinții mei, că tot veni vorba.
Și eu, care credeam că ești deșteaptă.
Dar tu de fapt ești doar... Încrezută.
Mulțumesc, Veronica.
- Știți, mă gândeam... - Veronica. În birou. Acum!
Fetelor! Au sosit literele!
Litera!!! Vino, Tricia!
"Ce fain"! Literele! Fiindcă ce-i mai fain decât să scrii căcaturi. Pe bune.
Oameni buni: nu spunem nimic. Absolvim. Mergem la facultă.
Și ne vedem mai departe de viețile noastre beton. V-ați prins?
Litere! Fetelor, literele!!!
Tu ești "A", Darcy. "P" ai tu. Așa. Și "E"!
Claire e căpitanul, Tricia! Deci ea e mereu în centru.
Deci ea e mereu marele "C".
Toate știu că tu ești "H."
Eu îmi primesc contul de economii după colegiu.
Nu vreau să mi se-ntoarcă asta și să mă muște de cur.
Și ce vrei să facem? S-o pârâm pe Tricia?
Eu zic s-o lăsăm pe guvernatoarea Wilkes să facă ce știe ea mai bine:
Să ia bani, să-i arunce spre problemă și s-o facă să dispară.
Sau poate că nu. Am auzit că pe Tricia a dat-o mă-sa afară din casă.
Și nu vrea s-o mai primească înapoi nici după alegeri.
Poftim, deci. Chiar și "Attila-huntila" s-a săturat de aburelile Triciei.
Ne-am obținut "biletul de ieșire din pușcărie". Să-l folosim!
Fii bărbat, în pula mea, Craig. Doar nu ajunge pizda asta pe scaunul electric.
Și, cu ea scoasă din peisaj, îți pot ține eu companie vara asta.
Uitați, n-am să vă trag și pe voi în jos după mine.
Chemați-l pe directorul Nash. Îi voi spune totul și vă scot pe voi.
E încurcătura mea, așa că o las pe mama să se ocupe.
Duceți-vă, până nu mă răzgândesc!
Tricia!
Lasă ghiozdanele!
Cu puștiul ăsta, dezastru nu se mai termină.
În birou!
Deci... de la stres să fi fost? Sau să fi fost posedată de un indian mort?
Sau poate că mint eu? Așa să fie, Tricia? Mint eu?
De ce? Ai un CD și cu asta?
Da! Aveam. Și l-am aruncat dracului.
Nici nu mai contează. Cine te-ar crede?
Cine ar crede un cuvânt din ce spui? Asta-i școala mea.
Pe mine, toți mă știu. Și toți mă adoră.
Ar fi de partea mea, fiindcă n-ar ști ce să se facă fără mine.
Se numește "influență". Se numește "putere".
Tu n-ai de nicicare suficientă ca să creadă careva că ai avea dreptate.
N-am nevoie să am dreptate. Doar că n-am nevoie să te cunosc pe tine.
Căcat cu ochi! Nu-mi vorbi mie așa!
Tu ești scursură! Nimeni nu-mi vorbește mie așa!
- Ușurel, Tricia! - Nu-mi spune ce să fac!
- Nimeni nu-mi spune ce să fac! - Nu asta fac.
- Poți face tot ce vrei. - Poți să știi că pot...
Dar, Tricia, dacă-l omori, "Adio apartament și facultă în alt stat"
și "Bun-găsit, casă de oaspeți a mamei".
Adică... îți imaginezi scandalul? Mama ta...
Chiar dacă ai fi achitată, nu te-ar mai scăpa în veci din ochi.
Deci fără scăpare de ea și de îndrumarea ei parentală draconiană.
Așa. Ușor, Tricia. Tocmai ai câștigat "Prințesa indiană".
Un "Să te fut" final de la Craig pentru Tricia.
Se pare că orele de vizită s-au încheiat.
Pentru un indian, nu s-a bătut cine știe ce.
Au! Băga-mi-aș!
Grijă, nu vrem să lăsăm pe-aici nicio dovadă concretă.
Doamne, ia camera de pe mine!
Craig, dacă ajunge clipul ăla pe net, mama va fi mai mult decât dezamăgită.
Tricia! Eșarfa aia-i din cașmir...
Tre' să plecăm imediat, oameni buni. Da? Ajunge poliția din clipă-n clipă!
Am belit-o!
C.C. încheie emisiunea de la etajul 14!
- Și eu credeam... - Fă-o, și mama-ți va smulge inima.
Ținând seama că asta i-ar putea scufunda întreaga navă de luptă,
m-ar putea chiar pune pe statul ei de plată!
Știi ce?
Ar trebui să trec unul prin inima ta aia mititică.
Da. Da, ar trebui.
Dar nu merită.
Mantrele tale de conducere îs tare nașpa!
Uite: cred că știu cum să scăpăm de urgia asta a băștinașului american.
- Veronica. Nu există fantome. - Ba, e adevărată...
Nu i-a păsat de bani... Nu voia să vândă și pace.
Uite, eu n-am mai ținut ședințe de spiritism până acum.
Adică... Nu una care să fi și reușit.
Te rog. Știu că tu crezi că toate astea-s prostii,
dar dacă asta ar ajuta-o să nu-și iasă din minți, sau să se poarte ca...
Doamne, de parcă m-ar durea-n cur. Dar cred că m-ar putea ajuta pe mine.
Deci ce spui?
Asta nu va funcționa cu numai trei oameni.
Ar trebui. Eu de obicei îmi contactez părinții singură.
Altcineva trebuie să fie mediumul de data asta.
Tu ai adus spiritul. Tu ești cea care trebuie să-l poftească afară.
- Nu, nu pot. Eu sunt cea care... - Tricia. Trebuie s-o faci.
- Fie. - Luați-vă de mâini.
- Și ține minte... - Să nu rup pizda de cerc, m-am prins!
Iacob Apă-de-ploaie, ești aici cu noi?
Iacobe...
Te rog să mă ierți. Îmi pare rău...
Îmi pare rău.
Iacobe? E vremea să pleci acum.
Veronica...?
Dacă scapi cu viață de-aici, spune-i Triciei
să se ducă să se fută singură.
Trebuie să ieșim de-aici.
Aviz de exmatriculare - Matthew Clark
Spune-mi că tu ai făcut-o.
Că nu-i nicio fantomă, că tu ai făcut-o.
Tricia, eu n-am ucis pe nimeni.
Nu vreau să-ți fac rău nici ție.
Vreau doar să ies de-aici.
Tricia...
Tricia...!
Tricia!
Hai odată! E frig de-ngheț aici!
Grețos!
Bună, dle Clark.
Nu era oare musulman?
N-o fi având Tarek dorința tatălui său de a reuși,
dar sigur avea ardoarea lui.
Nu mă așteptam să-l văd țâșnind din burlanul ăla.
Aproape că a găsit Max aseară montajul cu fantome de aici.
De parcă mi-aș face eu griji că m-ar prinde retardatul ăla.
Du-te și asigură-te că "retardatul" nu bântuie, gata să-și bage hoitul aici.
Auzi, ei îi plac bărbații mai în vârstă.
Frate, ea chiar a crezut toate căcaturile astea cu demoni și fantome?
Liber!
Îmi dai înapoi pistolul lui Craig?
Nu.
Date fiind comportamentul elevilor și testele de personalitate,
a afla ce vor și ce nu vor face e parte a meseriei mele.
Bonusul e aflarea felului în care să declanșezi explozia emoțională.
Și au răspuns perfect!
Dumneata, dle Clark, ai fost, desigur, o desăvârșită dezamăgire.
Sâni? Judas Priest?
Deși nu sunt sigură că cel al lui Craig chiar a funcționat.
Cred că el chiar o ura pe Tricia. Ori o iubea.
Trebuia să fie cinci!
N-a trimis secretariatul o scrisoare unchiului tău? Protocol școlar...?
Credeam că, dacă o vedea Tricia, te-ar fi terminat.
Dar s-a cam blocat. Așa că a trebuit să fiu creativă.
Dar de ce?
Sinopsis: Un grup de adolescenți aparent normali, înstăriți și bine-integrați
sunt uciși în interiorul unei biblioteci bântuite, construită pe pământul cu care,
ce coincidență, toți părinții lor aveau legături profesionale perfide.
Bestseller din start! Cartea, filmul, serialul TV... O groază de bani!
Știu, ironia e ridicol de uriașă, nu? Doar nu...
Chiar ești trist că au murit toți? Chiar ești?
Școala asta-i de tot căcatul.
Îmi pare rău, Matt. Dar așa e logic.
Cineva trebuie să fie psihopatul. Și-i perfect: tu ești nou.
Ești delincvent. Și știi tu, ești sărac... Toți vor pune botul.
- Doar ai bătut copii debili. - El nu-i...
Da' stai: ce-ai făcut de ai ajuns la Școala de corecție?
Du-te și te fute!
Ești sexi. Dar banii și faima sunt puțin mai sexi.
Crezi că Paris sau Lindsay au făcut vreodată detenție?
Ce cățea!
Trebuia să pretindă că mă otrăvește.
Când colo, eu vărs tot din mine pe tot trotuarul,
comutând lumini și sunete de carnaval ca o maimuță de circ.
Mă ascund de Max... Îl fugăresc pe Tarek...
E foarte frig afară!
O asigurare împotriva părinților răzbunători ce mi-ar combate noua carte.
Așa... Acum stăm bine.
Frumos lucrat, Max...!
Retardatul chiar poate face ceva corect, până la urmă.
Cât pe ce să uit!
- Aici departamentul de poliție! - Ține! Acum stăm bine!
Pistolul lui Craig mai are un glonț!
Coincidență? Sau supranatural? Tu decizi.
Nu mi-o lua în nume de rău, te rog. Știu că banii și faima
nu vor acoperi stricăciunile pe care copiii ăștia le-au făcut altora.
Dar vezi tu, eu cred că a trecut vremea micilor compensații.
Le-a trecut vremea de mult!
Copiii ăștia trebuia să plătească pentru tot ce au luat în acești ani! Ce...?
Am exmatriculat infractorul acum câteva zile. De ce mai era aici?
E un copil tare rău...
În toată cariera mea de dascăl,
n-am văzut o mai mare pacoste a educației organizate ca dl Clark.
Precum o hazna gravitațională uriașă,
el sluțește fiece gând pozitiv ce-i dă târcoale,
înainte de a-l trage într-un vârtej al iadului.
- Nu vă învinovățiți pe dvs., dle Nash. - De ce aș face-o?
Scuzați-mă, domnule, vreau să nu atingeți dovezile.
Scuze, dle polițist.
Ce ai acolo? Ce scrie? Scrie cumva "Apărătoare"?
Apaș ucigând șarpele - "Apă-de-ploaie".
Iacob Apă-de-ploaie.
Era un artist. Un sculptor.
Înainte de a se construi biblioteca, pământul ăsta era casa lui.
Până a venit un om cu o armată...
Și i-a luat totul!
Dle Apă-de-ploaie, vrem să rămâneți aici puțin.
- Vom mai avea întrebări pentru dvs. - Da, dle.
Nu! Nu! Nu!
Traducerea: Reef www.addic7ed.com
COPIII RĂI AJUNG ÎN IAD
Și astfel, nu mai e nimic de discutat?
Nimic altceva care să ne implice în acest incident?
Și cu asta, basta.